Såg du vad han gjorde?
- Bort från vägen! - Ursäkta! Ursäkta!
Titta!
Jag vet inte vad som händer med mig! Jag försöker ta mig till sjukhus!
- Upp med händerna! - Vi har omringat utomjordingen.
- Vi har honom i sikte. - Använd dödligt våld.
- Dödligt? Det är inte avsiktligt! - Stanna där och upp med händerna!
- Vänd dig om, händerna på huven! - Jag ska göra som ni säger!
Men skada mig inte! Jag vet inte vad som...
händer med mig.
Vänta! Stilla!
Vart tog han vägen? Kalla på förstärkning!
Hallå! Han är i gränden!
- Hej. Vad heter du? - Joey.
- Jag heter Daisy. Vi ska skydda dig. - Fler på väg. De första är besegrade.
- Suven gjorde att de fattade poängen. - Joey. Joey! Häng på mig!
Jag vet att du är rädd. Jag har gått igenom samma sak, jag kan hjälpa dig.
- Vi tar dig härifrån. - Det var du som fick bilen och...
Bäst du flyttar på dig, kompis.
- Sa jag inte det? - Du har få alternativ och ingen tid.
- Det kan inte bli galnare, va? - Nej.
Jag tar tillbaka det!
Kemiska vapen! Mask på!
Precis här, vad fanken hände? De är försvunna!
Hur går det där inne?
Bra... antar jag. Hoppas den här inte bara ska uppåt!
Ta det lugnt, vi är nästan framme.
- Vi hade honom, men han flydde. - Han flydde inte, han blev hämtad.
Vi säkrar situationen.
Utan mer uppmärksamhet, tack. Ni hade ju helikoptrar!
Det här blir allt svårare att dölja.
Vi låter er prata i fred.
Vilka är ni? Vad är S.H.I.E.L.D.? Har ni gjort det här mot mig?
Vi skyddar såna som dy från världen och er själva, och världen från er.
"Såna som jag"? Vad händer med mig?
Du har gått igenom en biomorfisk händelse. Ditt dna har förändrats.
- Och den långa versionen? - Den är lång.
Nu måste du förstå att du överlever.
Okej. Så ni kan bota mig?
Ledsen. Vi lär oss leva med det.
Det känns som om ditt liv är slut, men det har blivit mer intressant.
Intressant? Jag är ingen föreläsning!
Såg du kraftledningen träffa tankbilen? Jag orsakar katastrofer!
Allt var... Varför smälter inte boxen eller planet eller vad fasen det är?
Det är anpassningsbart material. Du är säker där inne, och vi här ute.
Jag känner mig inte säker. Det känns som om mina organ flyttar på sig...
Andas nu. Först måste du vila.
Vi flyger ett par timmar till och du kommer att vara här, så lägg dig ner.
Du mår bättre efter lite sömn.
- Jaha... Tack, vad du än heter. - Daisy.
Tack för att du inte lät dem skjuta mig i huvudet.
En sak till... Äter du vitaminer eller fiskolja varje dag?
- Nej, inte varje dag. - Okej, vila dig nu.
- Hur mår han? - Okej.
- Det tredje incidenten denna månad. - Frekvensen av nya fall ökar.
- Vi visste att det skulle bli så. - Inhumans kan dyka upp var som helst.
Hittills bara i USA, och det här planet kan flyga längre än det gamla.
- I flera dagar, så... - Du älskar din nya leksak.
- Ja, men även med dess räckvidd... - missar vi Inhumans.
- Han är den förste vi tagit på länge. - Insatsgruppen kom dit före oss igen.
Vilka de nu är... Hur många har de tagit?
Vi har missat minst fem individer.
- Frågan är vem som leder dem. - Inte om du gjorde din del.
- Hur kändes det att vara paparazzo? - Jag kan ha missat mitt sanna kall.
Jag har satt alla mina män på att identifiera den här kvinnan-
- så att vi kan lista ut vart hon för dem och vad hon tänker göra med dem.
- Det har högsta prioritet. - Vi hittar dem.
Ta reda på vem som leder dem, jag sköter resten.
- Nån särskild jag ska kolla? - Jag har några namn.
Se till att de inte lurar dig igen.
Den här sortens metamorfos blir allt mindre sällsynt.
Och jag gillar inte att en av dem kom undan.
- Vem i helvete är du? - Jag heter Bobbi.
Som i Robert, men i mitt fall är det Barbara, vilket är värre.
Rummet är ditt, känn dig som hemma.
När du byter om, lägg kläderna i lådan här för analys.
Skärmen ber dig göra en serie skanningar.
Den undersökningen gör inte ont.
Jag känner inte dig, så tror inte att du vet nåt om mig.
Du skjuter upp dina läkarbesök.
Din ex-pojkvän var hälsofanatiker och tjatade på dig om din hälsa.
- Har du spionerat på mig? - Jag har sett din Facebook-sida.
Jag såg nog för att veta att du bryr dig mer om andra än dig själv.
- Har jag skadat nån? - Förmodligen.
Men det har inte rapporterats några dödsfall än. Det är bra.
Daisy kommer snart och förklarar. Men du är inte farlig för nån här.
Du är säker från dem som försökte skada dig. Vilka de än är.
De är inte Hydra. Mina källor säger att Hydra har gått under jorden.
Ja, Hydras finanser är statiska. Inga pengar byter ägare.
Och med tanke på grejerna de använder är de välfinansierade.
- Om hon inte är Hydra, vad är hon då? - Allt annat. Två år på CIA.
- Är det som MI6? - Ja, och hon var konsult för CDC.
- Alltihop under olika alias. - Hur ska vi kunna hitta henne?
Vi kanske kan spåra vapnet. Ta ner det till Bobbi och få det analyserat.
Nej, nej, nej... Jag går inte i närheten av Bobbi.
Då gör jag det väl själv. Du ska ju inte göra nåt som gör dig illa till mods.
Jag vet att du är sarkastisk, men jag tänker ta dig på orden.
- Mack, gå ner och hjälp Skye. - Daisy.
- Svårt att vänja sig vid, va? - Nej, bara för dig.
- Vad vet vi om José Gutierrez? - Han kallar sig Joey.
- Byggförman och mc-kille. - Smälter metaller på tre meters håll.
Ja, och förståeligt nog skrämmer det skiten ur honom.
- Hej. Får vi komma in? - Ni är inne.
Det här är min partner, Mack. Vi vill bara prata med dig.
- Så hon pratar, och du är musklerna? - Tro mig, hon är musklerna.
Han ser stor och skrämmande ut, men han är mjuk som en nallebjörn.
Hur mår du?
Som en främling i min egen kropp, som jag hatar. Tackar som frågar.
- Som jag sa, så... - Vet du vad? Säg det bara.
Du behöver inte vara snäll längre, tack.
Okej.
En liten del av befolkningen har en utomjordisk gen i sitt dna.
En kemikalie aktiverar genen, vilket ger dem onaturliga förmågor.
- Okej... - Kemikalien, Terrigen, släpptes ut.
Du var en av de första med genen som kom i kontakt med det.
Så... jag är utomjording?
Delvis utomjording.
Välkommen till klubben. Vi kallar oss "Inhumans".
Okej...
Det var en bra historia, i alla fall. Den blir kul att dra för mina vänner.
- Det får du tyvärr vänta med. - Vad innebär det?
Vi låter dig inte gå förrän du har dina förmågor under kontroll.
Och vi måste veta att du bara använder dem i yttersta nödfall.
- Och till och med då... - Ditt gamla liv är över, Joe.
- Va? - Jag beklagar, det bara är så.
Menar ni att jag aldrig nånsin kan återvända till mitt gamla liv?
- Inte under den närmaste framtiden. - Först måste du ha kontroll...
Jag gillar mitt liv!
Det har tagit mig lång tid att skapa ett liv som jag trivs med!
Jag tänker inte bara överge det! Jag vill faktiskt tillbaka nu!
Var det utomjordingar som anföll, eller ett experiment som gick snett?
Det var en vanlig latinamerikansk kille. Hans blick var helt galen.
Polisen jagar mannen, och ber om all information som kan vara till hjälp.
Världen har varit nervös sen Sokovia föll ur skyn.
- Just nu förhör de dina släktingar. - Alltså måste jag till dem innan...
Då får du hoppas att de dödar dig innan du välter en byggnad över nån.
- S.H.I.E.L.D. är din bästa chans. - Släpp ut mig, för helvete!
- Om du tappar kontrollen... - Släpp ut mig!
- Nya avläsningar från monoliten? - Nej, ett varningsskott från Daisy.
Inget nytt på flera månader. Fitz har slutat skicka in sonder i rummet.
Ingen har satt sin fot där inne sen Simmons svaldes av den.
- Var det fiskolja igen? - Vi kan inte spåra samtliga flaskor.
Den goda nyheten är att metallen sjönk till botten.
Kemikalien skadar inga människor, men den förändrar allt för Inhumans.
- Den dåliga nyheten... - Vart kan den ha spridits?
- Havsströmmarna har spridit den. - Hur långt kan den ha nått?
- Vi arbetar på en simulation. - Du får nytta av din biologi-examen.
- Jag glor på skärmar i all evighet. - Rehabiliteringen är jobbig.
Men du hoppas åtminstone inte att ditt knä ska växa tillbaka.
Jag är frustrerad över simulationen.
- Be Fitz spåra det här. - Då kan vi hitta den mystiska tjejen.
Hon föredrar nog "den mystiska kvinnan". Var är han, förresten?
- Jag har inte sett honom i dag. - Han kollar en sista ledtråd.
- Han har haft många sista ledtrådar. - Jag vet. Jag försöker bara...
Det gör vi alla. Men han måste sluta banka huvudet mot väggen.
- Jag kallar in honom. - Tack.
- Fitz. - Du ska kolla ett vapen åt Coulson.
- Det klarar du. - Jag kan inte skydda dig längre.
Jag börjar, men du måste komma hit.
- Jag ska bara kolla en sista grej. - Snart.
Ja. Ring om du kör fast.
Bara en sista grej...
Det bör vara åt det hållet.
Ursäkta! Du borde inte gå dit ensam. Men jag följer inte med.
Okej. Håll dig i närheten, bara.
Jag vill ordna ett möte med mannen som bestämmer.
Vi talar engelska, min vän, men du talar inte arabiska.
Jag söker Yusef Hadad. Är han här? Jag vill träffa honom.
- Men vill Yusef träffa dig? - Han vill nog ha det här.
- Låt mig titta. Jag avgör... - Jag ska träffa Yusef. Förstår du?
Eller är din engelska sämre än du tror?
Som du vill.
- Jagar Fitz ännu ett spöke? - Han har en teori.
- Det var därför jag låste in stenen. - Han skulle aldrig våga gå in dit.
- Men det hjälper honom hantera det. - Nej, tvärtom.
Det är bra att han inte ger upp, men han är forskare, och bevisen är tydliga.
Jag vet, men jag tänker inte berätta det för honom. Tänker du?
Låt honom gräva, då.
Ja.
Eldgivning!
Utan honom här blir det du som får kolla det här.
Det är en prototyp. Handigenkänning i handtaget.
Kyls med helium, pipa och i slutstycke i titan.
- Ny teknologi. Kanske Darpa. - Det var det jag tänkte.
- Så du behövde inte min hjälp alls? - Nej, jag...
Jo, tack.
Vi kan övervaka Darpa. Kan vara från svarta marknaden.
- Be Hunter kolla med sina kontakter. - Hunter pratar inte med mig.
- Vet du varför? - Ja.
Jag hoppas att du vet vad du gör och att allt inte blir katastrof.
Teamet är illa ute som det är. Vi har inte råd med fler problem.
Kom igen, om du vill träffa Yusef.
Vi försökte öppna din väska-
-men som du ser lyckades vi inte.
Jag vill att du gör det åt oss.
Jag ger dig gärna innehållet, men bara i utbyte mot nåt du har.
Eller kanske i utbyte mot ditt liv?
Glöm det.
- En man utan nåt att förlora! - Lyssna noga nu.
För att få tillbaka en vän måste jag förstå en uråldrig monolit.
Till sist grävdes den ner i Yucatán.
Den hittades där det fanns artefakter. Alla värdelösa, utom en.
En behållare för en pergamentrulle-
- där det står vad monoliten är, vilket är vad jag vill veta.
Jag lyckades spåra rullen till Mosuls museum i Irak.
Men dina extremistpolare tog den, och jag är 90 % säker på att den finns här.
Du kan ge mig den i utbyte mot väskans innehåll eller döda mig-
- och använda attachéväskan som bilbarnstol.
Det är ditt beslut.
Öppna väskan nu.
- Är det splinterbomber? - Såna som användes i FN-attacken.
- Och för att döda Sunil Bakshi. - Dödade en sån här honom?
Ja, den splittrade honom i atomer, det blev inget kvar.
Kvinnan du gjort allt det här för...
Du älskar henne, eller hur?
Ja.
Bara kärleken kan göra en man så korkad.
Inget kvar, säger du? Borde vara lätt att städa upp efteråt.
Vad gör du? Kom tillbaka! Stanna!
Han blir knäpp. Det är jobbigt.
Förvandlingen är tuff nog fysiskt och ännu värre psykiskt.
Det gick inte att prata, och Mack framstår inte som en nallebjörn.
- Du sa ju att jag är en nallebjörn. - Och du sa att han skulle bli dödad.
Jag behöver hjälp. Och en person är bättre än nån annan på det.
Lincoln? Vill du verkligen det igen?
Han kan hjälpa oss ta in dem. Och han är läkare, vi har ingen koll på sånt.
- Han var inte särskilt sugen sist. - Jag vill försöka igen.
Mack. Vad tycker du?
Jag tycker inte han ska få gå lös. Jag släpar gärna hit honom-
- men om Daisy kan prata med honom kan han kanske hjälpa oss.
Åk båda två. Rekvirera ett team och en Quinjet.
Coulson! Det är fixat.
Vapnet är en prototyp från Darpa. Vi övervakade Darpas anläggningar.
Hon besöker kontoret i DC då och då.
- Finns det en öppning? - En liten.
Hon går därifrån vid niotiden med en liten vaktstyrka.
De släpps av vid tågstationen.
De köper kaffe till henne, men hon tar 21.35-tåget ensam.
Hon sitter med sitt kaffe och svarar på mejl.
Det är enda gången hon är ensam.
- Du är inte lätt att få fast. - Inte?
Med dig var det inga problem.
Jag kan inte räkna utan att använda fingrarna, men de är nog fler än vi.
- Uppfattat. Tack, Hunter. - Jag kunde inte bara skicka en bil.
Vad ska jag kalla dig? Mrs Kinley? Ms McBride? Du har många namn.
- Kalla mig Rosalind. - Det namnet använde du på Nasa.
Där håller de sig till efternamn. Det är som en pilotskola.
- Du kom från försvarsdepartementet. - Nu för tiden samarbetar de.
Du tenderar att försvinna och dyka upp på andra myndigheter.
- Jag pratar med ett spöke. - Och jag med ett lik.
Det är inte bara du som läst på. Officiellt finns inte S.H.I.E.L.D.
Och du dödades långt innan byrån du jobbade för dödförklarades.
Ändå stiger ni upp ur askan. Vore jag inte så nyfiken skulle jag vara rädd.
- Inget skrämmer väl dig? - Jo.
Men jag skräms sannerligen inte av att ni övervakar mig som KGB.
Det vet jag inget om. Du har samarbetat mer med ryssarna.
Och jag har inte varit på Tahiti, men det ska visst vara helt magiskt.
Vi gillar båda hemligheter, men mina är gammalmodiga jämfört med dina.
- Man måste hänga med i tiden. - Därför tänker jag fängsla dig nu.
- Två team står vid nästa station. - Ett team var. Jag är grym på matte.
Hoppas att vi kan prata vidare senare.
Jag kan besvara dina frågor nu. Det känns onödigt att fängsla mig.
Fint att du är så medgörlig. Berätta då... Var gömmer du dem?
- Är du färdig med ronden, Lincoln? - Patienten i 305 är visst pratsam.
- Jag sa åt er att lämna mig i fred. - Det är viktigt.
Jag vet inget om den där stenen. Ledsen för det som hände er vän.
Vi har hittat en ny Inhuman. Du vet att det lär komma fler.
Ingen är bättre på att hjälpa dem med förvandlingen. Det är en gåva, sa du.
Jag hade fel. Jag upprepade en lögn som de tvingade på mig.
Det är en förbannelse.
- Jag fattar att du skapar ett liv... - Ja, så håll dig borta. Snälla.
- Men vårt arv... - Låt det dö.
- Du går inte förrän hon pratat klart. - Jag har gjort det ganska klart...
Jag tar inte order av nån längre.
De är ett hot, och jag neutraliserar dem.
Med alla medel, antar jag. Och vem är din chef?
Mr Coulson, det är jag som är chef. Naturlagarna har förändrats.
Tills våra lagar speglar det kan vi bara göra det som känns rätt.
Jag håller med. Tror jag.
Så jag förstår att du dödar folk, men dem du skyddar...
Dödar? Jag har inte dödat nån. Men vissa har varit försvunna.
Hur förklarar du då liken vi hittat, skjutna med ett slags energivapen?
- Det var inte vi. - Inte vi heller.
- Vänta... Är vi plötsligt ärliga nu? - Vem är det då som dödar dem?
Släpp mig!
Var glad att vi inte tog in dig för det du gjorde på skeppet.
- Dina offer återhämtade sig knappt. - Då vet du vad jag är kapabel till.
- Jag är inte rädd för dig. - Det borde du vara.
Lincoln... Lugna dig.
Det är inte jag.
Stanna!
- Var finns Inhumanen? - Jag vet inte!
Glöm det.
- Vi måste slå till med allt vi har! - Då behöver jag ett större vapen.
Eller min yxa. Eller kanske en kombination av gevär och yxa.
Ska vi in här? Verkar rimligt.
Larmcentralen.
Om det ringer till oss båda två, så vet vi nog vad det handlar om.
Du får ursäkta mig.
Jag måste ta upp den ur fickan. Annars ringer det i all evighet.
- Ni läste visst inte på så noga. - Så många? På ett sjukhus?
Hur nära är insatsstyrkan?
Han är borta!
- Följ med oss. Vi kan beskydda dig. - Mitt liv är raserat.
Daisy, han får klara sig själv! Vi måste dra, de jagar dig också!
Tänker du berätta varför du inte pratar med mig?
För att...
man inte ska se bruden innan bröllopet.
Ska vi eller inte?
Jag bad om att få tillbaka ringen för att det var jag som betalade den.
Men tack, melodramatikens mästare.
Och du var inte melodramatisk på din dödsbädd? "Jag kan inte längre."
Jag menade att låtsas att inte...
Du vet.
Jag menade inte det tragiska misstaget att gifta oss. Igen.
Kalla det vad du vill, men du har ringen-
- och vi ligger regelbundet, så det är bara ett papper som saknas.
- Och din ring, som är borta. - Jag vet exakt var den är.
Jag saknar bara dykutrustningen som krävs.
- Den där ringen är jättebillig. - Jag ville ha ett minne.
Om du verkligen har bestämt dig.
Jag ger mig efter honom, Bob. Coulson har gett mig grönt ljus.
Jag har kollat upp Hydra. Jag måste köra i gång.
Vi skulle vänta tills jag hämtat mig, och jag blir starkare hela tiden.
Jag klarar mig bättre utan dig. Jag ska jaga fatt på den jäveln.
Vi kör.
Jag vill tala om våra medborgares ökade oro-
-över hot som inte är av denna värld.
Jag behöver inte påminna er om New York, London och Sokovia.
Tragedierna blir både fler och värre.
Och organisationen som skulle skydda oss, S.H.I.E.L.D.-
- fick flygplan att regna ner över vår huvudstad.
Varje dag står vi inför nya faror, som fyller våra gator med kaos.
Jag har skapat en grupp som ska neutralisera dessa utomjordingar.
Avancerade Hotgruppen, ATCU-
- har tillåtelse att agera med det våld som situationen kräver.
Naturlagarna har förändrats.
Tills våra lagar speglar det kan vi bara göra det som känns rätt.
Det är verkligen du som är chefen.
Vad säger ni om rapporterna om en utomjordisk smitta?
Det är rykten som är till för att öka tittarsiffror och orsaka hysteri.
ATCU tar alla möjligheter på yttersta allvar.
Bör inte allmänheten informeras?
Vi bör vara försiktiga med vad vi kallar det. Vi vill inte ha panik.
Alla hot kommer att elimineras.
- Finns det smittade ibland oss? - Tack. Det var allt för i dag.
Jag har haft en hemlighet tidigare.
Jag mådde hemskt tills jag berättade.
Den här hemligheten är världen inte redo för.
- Jag har väntat länge. - Det var min sista chans.
Du har trott att du haft svaret förr.
Du har övervägt alla möjliga svar. Förutom det uppenbara.
Du trodde att Simmons var fast inne i monoliten, men den är helt solid.
När du hörde om Pym trodde du att hon krympts till mikroskopisk storlek.
Men ingenting tydde på det. Och nu...
Och nu tror jag... Jag vet att det är ett svart hål!
Det är mörk materia i fast form, som kan kröka rumtiden.
Den här kommer att säga oss exakt vad monoliten är, så...
- Ska vi se om datorn kan tyda... - Det är hebreiska.
Det är bara ett ord.
Vad betyder det?
Döden.
Fitz. Jag åker till Sheffield. Jemmas familj ska veta att hon är saknad.
De måste kunna gå vidare, precis som vi.
Du har aldrig gett upp, och det kommer jag alltid att respektera dig för-
-men se dig omkring. Vi behöver dig.
Vi behöver din stora hjärna och ditt hjärta här.
Jag saknar henne också. Jag har svårt att acceptera det.
Allt! Jag är inne på min tredje hand, men inget känns normalt.
May stack, så jag förlorade min högra hand också. Vi måste acceptera det.
Och säga adjö.
Vi måste säga adjö. Jemma skulle vilja att vi gjorde det.
Okej?
Okej.
Gör nåt.
Gör nåt!
Översättning: Arnar Jonsson www.btistudios.com